Георги Пехливанов
Слънце

chitanka.info

Луд ли съм, че толкова те искам?

Ти си слънце — ще ме изгориш.

С пламналите сълзи ще те плискам.

Струва си! Дори да ме раниш.

Дълго във мечтите си те чаках.

Всяка нощ те търсих във съня.

Нямаше те. И самотен плаках,

чакайки да грейнеш във деня.

В дните си сред облаците плувах.

Реех се из синьото небе.

С усмивка на лъчите се любувах —

безгрижен като мъничко дете.

Слънчице, нима е късно вече?

В тъмното луната пак блести.

Хладна нощ, а ти си тъй далече.

Горе настаняват се звезди.

Пак за топлината ти копнея.

В мрака уморена сладко спиш.

Струва си със тебе да изгрея

и да чакам, да ме изгориш!

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.